Най накрая.
Тя оттегля своята фигура в името на сицилианския гамбит.
Шах.
Не.
Това не е мат. Не може да бъде.
Така ли мислиш?
Добре. Така че това е четвърта игра за теб.
- Пета. - Точно така. Пета.
Това не е ли в противоречие с кода на супер герой да използваш твоите сили, за да се възползваш от обикновени смъртници?
Да. И аз не съм готова да се възползвам също.
Ще има каскадьорско състезание при "Crash" довечера.
Помисли си само да дърпаш Линда Блеър, карайки моя мотор.
- Искаш ли да дойдеш? - Не. Благодаря.
О-о. Забравих.
Никакво забавление за Лоугън Кейл. Светът отива към своя край.
Бори се със силните, защитавай потъпканите... Ала-бала, дрън-дрън.
Ще се видим.
Повдигни малко челото. Изтъни веждите.
Заглади малко скулите. Не толкова изпъкнали.
И устните... по-плътни.
- По-плътни?! - Чу ме.
Идеално.
Наградата, която предлагате... това са адски много пари.
Г-н Вогелсанг беше ценен агент. Ние ще направим всичко възможно да намерим неговия убиец.
- Какво ще стане ако момичето се покрие? - Не смятам, че ще го направи.
Тя ще избяга, ако е умна. Тя ще се опита да се махне от града.
Ще трябва да мине покрай нашите контролни пунктове, а там са моите хора.
Искам по едно от тези на всяка стена, всеки прозорец и на всеки стълб в града.
С толкова вложени пари всеки луд в града
ще бъде повече от щастлив да предаде своите най-близки и най-скъпи хора и то само за своя полза.
Освен това, ще има нужда от допълнителен персонал.
Но нали знаеш с това финансово затруднение, в което е градът...
Агенцията оценява вашето затруднение.
Благодаря ви, сър. Така че вие разбирате откъде идвам.
Напълно. Мисля, че мога да ти помогна.
Ти се опитваш да вземеш подкуп от федерален агент?
- Не, сър. - Добре.
Защото понякога, когато си намажеш дланта, пръстите ти стават хлъзгави.
Господине, вие имате пълното съдействие от моя отдел. Ние сме 100% на ваше разположение.
Добре тогава. Свободен си.
Този, когото заби миналата вечер, беше смотаняк.
- Колко спечели все пак? - 75 долара.
По дяволите, момиче! Следващия път аз ще съм на твое място.
- Хей. - Хей, изведи го навън.
Какво ти казах, че ще стане, ако те хвана да надничаш пак?
Не мога да помогна, Макс. Ти все още си привлекателна.
Kaboom.
Перверзник.
No roughhousing on the premises. Ние не сме застраховани за това.
- Улица "South Market"? - Да. Надявам се да си готова.
- Искаш ли да обядваме? - Да.
- Ще се срещнем тук по обяд? - Добре.
Лична карта?
- Хей, Джери. - Какво става?
- Погледни това. - Хайде, момчета.
- Момичето се опитва да живее тук. - Да, това е мястото. Определено.
- Джим. - Да.
- Отиваме в центъра, приятел. - Какво имате в предвид, центъра?
- Аз имам проклетия пропуск. - Да, да.
Не знам. Просто казвам, че ми прилича на нея.
Този лист хартия говори за лоши неща.
Макс е честна жена, без злоба в нейното сърце към никого.
Познавам моето момиче. Тя е лоша, пряма, но не и убиец.
Не казвам, че е убила някого. Просто... виждам прилика.
Не, не. Това което мислиш, че виждаш е 50 бона награда в твоя джоб.
Но по добре е да си оправиш очите или ще видиш как Синди Оригиналът ще те зашлеви.
- Хей, давайте хора. Много възхитителни пакети плачат за вкъщи. Движение.
Къде е огненият камион Макс? Трябваше преди час да е тук.
Не съм я виждал. Вероятно няма да я разпозная, ако я видя.
- Какво криеш отзад? - Нищо.
Изчезвай от погледа ми!
Хайде, Лоуган. Отговори!
- Хей. - Ето, Сам, нека ти помогна да започнеш.
"Лоуган, имам лоши новини. "
След стрелбата не сме махнали парче от куршума.
- Беше заседнал много близко до гръбначния ти стълб. - Ще бъде твърде рисковано.
За нещастие, парчето се е преместило. Това е причинило спазма.
То въздейства на твоя гръбначен мозък.
Ако не го махнем оттам, то може да продължи да се движи и да причини повече увреждания.
- А в най-лошия случай? - Може да останеш инвалид.
Дори може да си на респиратор.
- Изглежда, че пак ще ме оперирате. - Операцията в тази област е много рискована.
Имаш три главни артерии точно там, така че има вероятност от кръвоизлив.
Премахването на това парче може да причини увреждане и на нерва също така,
също толкова лошо е и ако не предприемем мерки и парчето се измести.
Така че...
- Нека го направим. - OK.
Ще го уредя за утре сутринта.
- Благодаря, докторе. - Почини си.
Да, тя е убиец, ясно.
- Гледай! - Хей, скъпа. Имаш ли време?
Защото имам свободно местенце, знаеш ли за какво говоря?
Не бъди срамежлива. Аз просто...
Хей.
Хей, ти.
- Ела тук. - Какво има, полицай?
О- о, не. Не тя отново, човече. Тя ме преследва цял ден.
Вече ме спираха два пъти.
Хайде! Тя дори не прилича на мен. Виж колко е слаба.
Може ли да кажеш "безразборно хранене"?
- Уау! Това е тя, човече. - Яко!
Кърби е, център нула-седем. Тя е на улица "South Market".
- Със сигурност е забелязана на улица "South Market". - Колко е сигурно?
Тя отстранила полицай без капчица пот.
До всички такт. подразделения, говори Командирът.
Мишената е забелязана в South Market. Обградете периметъра
и започнете щателно претърсване.
Заловете я... и я заловете бързо!
Мърдай!
Към складовете!
Слизай! Движение!
Да, плати си сока.
Първо трябваше да счупя неговия палец, но чакай!
Чакай, задръж така! Трябва да пикая.
Ще ти се обади по късно.
Скечи, ела тук. Трябваш ми да стоиш зад бюрото..
- Аз? - Да. Имам нещо важно да свърша.
- Много нервен ми изглеждаш, приятел. - Къде е Макс?
Тя не се е върнала от нейния сутрешен крос. Представи си.
Аз имах големи надежди за теб, но ти се оказа като всички останали, нали?
- просто голямо дебело гъше яйце.
- Сидни. - Охо, какво си имаме тук?
- Търся Макс. - Добре дошъл в клуба.
- Да. - Аз съм.
Макс. Хъъ!
- Макс, Зак е. - Кой?
- Зак, какво правиш там? - Няма значение. Трябва да те изкараме извън града.
Някой ще ми каже ли какво става тук?
Чук, чук.
Не трябва да си оставяш прозореца отворен, ако не искаш посетители.
Добре, че ми каза.
Какво те върна обратно в Сиатъл?
Мислиш, че ще оставя Макс да поеме вината за нещо, което съм направил?
Контрола, тук е Делта 4. Няма следа от нея.
Разбрах, Делта 4. Претърсете цялото място. Изпразнете го, ако е необходимо.
Искам да я намерите.
Лоуган, не е нужно да ме убеждаваш. Ти твърдиш, че не го е направила, добре не го е направила.
- Но мога да ти кажа, че никой не я е заловил. - Супер. Какво е положението долу?
Всеки чудак в града се стреми към парите от наградата.
Последното което чух е, че се приближават към заподозрян в "South Market".
OK. Виж, ако може да направиш нещо за мен.
Ще опитам, но съм сам.
Благодарен съм на всичко, което направиш.
Пуснете го!
Виждал ли си тази жена? Виждал ли си някой, който да прилича на нея?
- Успех. - Няма такова нещо.
Успехът зависи от добре обмисления план, който се изпълнява с точност.
Точно така.
До следващо нареждане, всички работни места и автомобили ще бъдат претърсвани.
- Г-н Роналд? - Да. Аз съм.
Просто искам да кажа, че се възхищавам на работата на вашите колеги
да поддържат улиците безопасни за обикновения гражданин като мен.
- Разбрах, че имате информация? - Да. Имам. Работа на ръка. Да.
О, информацията, която ви давам за тази жена, е сигурна...
- Моля? - Този скелет, който работи за мен.
- Джейм Пони и нейното име е Макс. - Нека да не разправяме на всички.
- Не и с 50 хиляди. - Хей, аз не правя това за наградата.
- Колко казахте, че е тя? - Мисля, че е по добре да дойдете с мен, г-н Роналд.
Всичко ли е готово?
Щях ли да се върна, ако всичко не беше готово?
Това е реторичен въпрос.
Изчакайте!
Проверка по сигурността. Отворете багажника!
Хайде! Хайде!
Време е за шоу.
- Може да продължите. - Благодаря.
Хей, ето я! Спри!
Спри!
- Не стреляйте! - Вземете я жива!
Не стреляй!
- Добре ли си? - Да.
Свикнах да играя тази игра при Мантикор - бягане и изплъзване.
Винаги си била добра в това.
- Добре ли си? - Да. Добре.
- Не изглеждаш толкова добре. - Легнах си късно.
Моето семейство има хижа на около 30 мин. северно от тук. Може да останете там довечера.
Може да пресечем границата с Канада и никога да не се връщаме.
Имаме потвърждение,че заподозреният не е вече в South Market.
- Какво?! - Тя е преминала през загражденията
и е скочила в някаква кола.
Намерете я!
Така. Какво те кара да смяташ, че това момиче е perp?
Женските забележителни физически прилики първоначално ме грабнаха.
Не ми се иска да вярвам, че това беше тя,
но колкото повече мисля, толкова повече осъзнавам, че е възможно.
Тя има наистина лошо поведение и е доста нервна,
което тя демонстрира тази сутрин, всъщност.
Почувствах моето гражданско задължение да направя една стъпка напред, преди тя да убие отново.
Какво ще стане ако грешиш? Ако тя не го е направила?
Ами, тя ще си продължи. Няма вина, няма наказание.
Имам чувството, че ти си човек, на който не може да се гледа повърхностно.
Нали съм прав за това, г-н Роналд? Ти си човек, на който не може да се гледа повърхностно?
Хъъ... да.
Имам в предвид, не. Хъъ...
Хъ, да. Аз безспорно съм. Не.
Това си и мислех. Затова те доведох тук.
Всъщност, г-н Роналд, ако познавахте това момиче и ако можете да я разпознаете,
то вашият живот е в голяма, голяма опасност.
- Сериозно.
- Какво слушаме? - Сибелиус.
Тъжно.
Да.
Вън е страшна анархия, човече. Извиках ги, но никой не ми обръща внимание.
Никога не съм си мислил, че ще го кажа, но...
На нормалните им е доста трудно тук.
Може би, аз не съм човекът, който да заеме мястото му.
Може би ще се чувстваш по удобно в света на великия Боб Марли.
"Аз не плувам толкова добре, така че не влизам в дълбоки води. "
Това изобщо не ми помага.
Хайде, дай ми и аз ще го опаковам, човече.
- Благодаря ти. - Мир.
Пристигнахме.
Заповядай.
- Благодаря, че ни помогна. - Бих ви пожелал късмет, но...
Той е забавен човек.
Трябваше да го видиш как си взема питие на срещата на Х5.
- Знаеш, че ще се оправиш. - О, да.
Аз ще бъда по-добре от добре. Така съм устроена.
Ти си този, за когото се притеснявам.
Ще ми липсваш.
Ти винаги можеш да загърбиш всичко и да избягаш с мен.
Това е страхотна възможност да посетиш екзотични места,
да срещнеш нови хора.
- Аз просто те забавям. - Всичко е наред.
Трябва да се връщам.
Някой трябва да се грижи за потиснатите.
Ала-бала, дрън-дрън, нали?
Да.
- Грижи се за себе си. - Ти също.
Тръгвай!
Правя чай.
Какъв предпочиташ?
Беладона. Мандраке. Нещо от вида-опиум.
Може би трябва да помисля за малко почивка. Утре ще бъде труден ден.
Не мога да спя.
Тя ти липсва, нали?
Толкова ли и очевидно?
Нека мине операцията и може да отпътувате с нея.
Не, това бе правилното нещо, което направих. Да я пусна да си върви.
Поради хиляди различни причини.
И аз винаги постъпвам правилно, нали?
Мислех си, че ти искаш да продължим? Да преминем Канадската граница преди залез?
Имаме сигурно място за през нощта. Може би е добре, че имаме предимство.
Това е най-умното нещо, което си направила, да се махнеш то Сиатъл.
Точно така.
Спомням си сутринта на бягството, влизането в Cheyenne около 7 сутринта.
Улиците тъкмо започваха да се пълнят с хора.
Нито войници, нито доктори, просто обикновени хора, отиващи на работа.
Това ме изкара извън нерви. Дотолкова, доколкото аз бях замесен,
те всички станаха врагове и аз бях напълно превъзхождан.
Познавам това чувство.
Качих се на покрива на една офис сграда в центъра и легнах,
тъкмо когато слънцето изгряваше.
Беше първата ми сутрин като свободен човек.
Целият свят изглеждаше различен.
Сякаш всичко се беше оцветило изведнъж.
Знам, че съм бил твърд с теб, Макс.
- Но просто се опитвах да те защитя. - Знам.
Ще му липсваш, нали?
Мислиш ли, че това е глупаво?
Не.
Част от мен иска същото.
Приятели, място, на което да принадлежа.
Някой, за когото да се грижа.
Мисля, че това беше сантиментална лъжа.
Дори и аз имам моменти на слабост.
Оценявам вашата загриженост за моята безопасност, но съм заключен в тая стая от доста дълго време
и трябва да отида до банята наистина много спешно. Много спешно.
Имам добра новина. Проучихме заподозрения.
Нашите страхове, че вие сте в опасност, са били неоснователни.
По-добре сигурен, отколкото жалък. Ще тръгвам.
Не бързай толкова. Има нещо друго, което трябва да обсъдим, господин Роналд.
- Какво друго? - Не си играй игрички с мен.
Знаеш за какво говоря.
Неплатени глоби за превишена скорост от преди две години. Това води до съдебно дело.
Трябва да е станала някаква грешка, защото аз нямам кола.
Така че не знам какво да ви кажа, господин Роналд, освен това, че сте арестуван.
О- о-о-! Слушай!
Ако мислиш, че можеш да ме притиснеш като някакъв боклук
и да спечелиш джакпота на всички времена, но това е твоят свят, детективе.
От любов към Майк.
Чудно.
Лоуган?
О, Господи.
- Какво се е случило? - Намерих го в безсъзнание. Няма наранявания на главата.
- Има ускорена сърдечна дейност. Как му е пулсът? - 80 и пада.
Кърви. Отведете го в операционната!
- Ало? - Блинг? Защо отговаряш на телефона на Лоуган?
- Хей, Макс. - Той добре ли е? Може ли да говоря с него?
- Той не може да говори точно сега. - Какво се е случило?
- Имаме нужда от др. Кларк. - Защо си в болницата?
- Обърнете го. - Кажи ми!
Имал е някакви проблеми преди това. Припаднал тази сутрин в тях.
- В момента го оперират. - В коя болница?
Metro Medical. Слушай, Макс...
- Къде тръгна? - Макс?
- Връщам се. - Няма начин.
- Трябва да бъда там, заради него. - Целта е да минеш през границата на сигурно място.
- Добре тогава, аз променям целта. - Не ставай глупава!
Лайдекър е накарал целия град да те търси.
Махай се от пътя ми или ще мина през теб. Кое избираш?
Предизвикваш ли ме? А, Макси?
Давай. Давай.
Трябва да влезеш в играта, войнико.
Мислиш ли, че не съм в играта?
Помисли си отново.
OK.
Прави, каквото искаш! Но не мисли, че може да се справиш пак там.
Ти загърбваш свободата си.
Считам това за момент на слабост.
- Имам нужда от изсмукване. - Да, докторе.
- Уау. Имаме кръвотечение.
Клапа.
- Тампон. Сложи четири единици от АВ отрицателна. - Ние вече му вкарахме последните две.
Някой да се обади веднага на кръвната банка.Имаме нужда от още.
Клапа.О, Господи...
Кръвното налягане продължава да пада.
Дай му десет единици морфин, за да го поддържа спокоен.
- Съжалявам. Не може да останете тук. - Умира ли?
- Не може да обсъждаме това точно тук. - Просто ми кажете.
Умира ли?
Той изгуби много кръв. Не би оцелял без преливане на кръв.
- Ами прелейте му! - Не е толкова просто. Банките с кръв се изчерпаха.
Лоуган е АВ отрицателна. Това е най-трудно намиращата се кръвна група.Съжалявам, повече нищо не можем да направим.
Защо не постоите малко?
Ще бъда отвън.
Късметлия си. Аз съм универсален донор.
Хората на Мантикор осъзнаха, че ще бъде удобно, ако техните генетични машини за убиване
могат да си преливат кръв чрез убождане.
Ако умреш, ще ти сритам задника.
- Танцувай с мен. - Не мога.
Разбира се, че можеш. Душевното над физическото.
Виж, проблемът ми е, че не мога да вървя.
Аз не те моля да вървиш.
Просто танцувай.
Чии сън е това, всъщност?
- Твой или мой? - Не ме питай.
- Добре ли си? - Да.
- Просто съм малко замаяна. - Искаш ли да спрем?
Не. Не ме оставяй!
- Няма. - Обещаваш ли?
Обещавам.
Лоуган.
Не ме оставяй!
Ще трябва да се изправите много бавно и да вдигнете ръце.
Какво по дяволите става тук?
- Господи! Какво правиш? - Подейства ли?
- Кръвното налягане е 110 на 90. - Какво?!
Подейства ли? Подейства ли?
Капитан Суонсън е на пета. Каза, че е важно.
Лайдекър.
Каква добра новина?
Идвам веднага.
- Какво имаш? - При нас е вашият убиец.
- Къде е? - В килията.
- Трябва да е станала някаква грешка. - Няма грешка.
Той ни даде подробности от местопрестъплението и ни показа оръжието на убийството.
- Къде е? - Оттук.
Съобщи на 10-0-7 за момичето.
OK, да вървим. Всички вън.
- Какво става? - Имаме признания. Можете да си вървите. Тръгвай!
Хайде!
Хеликоптерът го чака на летището, за да го откара обратно в Мантикор.
Не е това, което очаквахме, но не беше лош ден за залавяне.
А момичето? Суонсън отмени търсенето.
Изчерпахме нашите взаимоотношения с полицейското управление в Сиатъл. Освен това нея отдавна я няма.
Аа, той се жертва за нищо.
Аз мислех, че ще го науча по-добре.
- Хей! - Никога не съм бил по-щастлив да видя някого.
Да, добре, трябва да кажа, че и аз се радвам да бъда тук също. Махни се от мен!
Махни се от мен веднага!
Благодаря ти.
OK, направих най-доброто, което можах. Но тези хора са сбирщина от лентяи, некадърници и особняци.
- Добре. Разкажи ми. - Просто не знам как се справяш с това, човече.
Да.И аз не знам. Обратно в ада с останалите кретени. 729 Кембъл.
Къде е огненият камион Макс?
- Хей. - Ти преспа целия ден.
Така че изядох обяда ти.
Болнично храна. Това е нещо, което и пулсът не може да направи по-лошо.
Как се чувстваш?
Доста добре, все пак.
Това би трябвало да те зареди. Имам мантикорска кръв в себе си.
Все още не мога да повярвам, че той се остави да бъде заловен вместо мен.
Грижа го е за теб. И нямам предвид като брат.
Трябва да се връщам на работа.
Това е мелодията.
От... колата?
Точно така. От колата.
Нали знаеш за това, което се случи...
След колата.
Бях много развълнувана, с всичко това, което се случва.
Знам.
- Не е като... - И за мен не е.
- Имам предвид... - Точно.
- До тук всичко е ясно. - Радвам се, че поговорихме за това.
Аз също.
- Ще се видим. - По-късно.
Я, я, я. Виж кой е решил да дойде днес.
Не ми се карай, Нормал или ще скръцна със зъби и ще убия отново.
Прекъсваме програмата, за да ви уведомим за фатална самолетна катастрофа.
Това е хеликоптер, идващ от летището в Сиатъл,
за който се носят слухове, че е превозвал затворник под федерален арест.
Причината за инцидента все още се изяснява.
Има сведения за стрелба на мястото на катастрофата,
но полицията твърди, че не са намерени оцелели...
Той винаги казваше, че предпочита да умре, отколкото да се върне обратно в Мантикор.
Може би ще се оправям сама.
Може би знам кой е Зак и на какво е способен.
Не мога да продължавам да мисля, че той и оцелял и по някакъв начин е там.
И ето ме отново в този разрушен град.
И колкото и дълго да съм тук, той винаги ще знае къде да ме намери.
Bulgarian Subtitles: bgarmy and angelfire